Měla to být radostná událost.
Jsme zpátky.
Pan Benedikt a Číslo Dva se pohřešují.
Nikdo není v bezpečí, když můj bratr ze sebe dělá nějakého guru.
Vím, že budeš povznesený.
Dal nám vodítka, která nás dovedou tam, kde je.
„Jeďte zkratkou.“
To je loď.
Je velmi vzácné tu mít volné lístky.
Řekli nám, že zvládneme cokoli.
Museli jsme to vzít do vlastních rukou.
Budeme opatrní.
Jsme Tajemné bratrstvo pana Benedikta. Půjdeme po nich.
Představuje 81 960 tun oceli
a elegance.
Kolik váží elegance, Georgi? Jaké procento z tonáže?
Naše první šance být na vlajkové lodi,
a nejspíš si to budeme užívat z vězení.
Z lodního vězení. Musíme se tomu vyhnout.
Jo. Musíme se držet při zemi. Zapadnout.
Jsme černí pasažéři.
Černí pasažéři jsou nenáviděni ze všech nejvíc.
Ale no tak. Slyšels o pirátech?
Piráti jen dělají svou práci.
Vězení se nejlíp vyhneme tak, když nebudeme stát na palubě
a mluvit o morálce pirátů.
Musíme najít další vodítko.
Řekne nám, kam máme jít, až budeme v Lisabonu.
Musíme najít své kajuty.
Pan Benedikt si myslel, že budeme v kajutě s Rhondou a Milliganem,
takže nápověda musí být tam.
Ta kajuta bude prázdná, že? Protože byla rezervovaná.
Dobrý den a vítejte na palubě. Hovoří kapitán Noland.
Prosím dostavte se do určených evakuačních oblastí
k povinnému cvičení.
Strach je nejlepší překonat společně.
Ani náhodou. Nemám ráda cvičení. Pojďme najít to vodítko.
Souhlas. V případě nouze mají ženy a děti přednost.
Drtivá výhoda? Budeme v pohodě.
Podle kapitána je to povinné. Chceš, abychom byli jediní, kdo tam nebude?
A máš vůbec ponětí, jak rychle se potopí 81 960 tun?
Elegance taky neplave.
Nicméně jsme připraveni jim čelit.
Zbloudilé vlny jsou zcela skutečné.
Bílé smršti jsou velmi rychlými a nepředvídatelnými nepřáteli, jako miny.
No, nejsme ve válečném stavu.
Tyto pozůstatky lidské pošetilosti stále kotví na mořích,
připravené nás bodnout z temné minulosti.
Ačkoliv pirátství stále představuje pohromu,
na této harmonické lodi
vám žádná vzpoura nehrozí.
To je smutné.
Vždycky jsem si přála zažít vzpouru.
Je v těchto končinách hodně pirátů?
Promiňte, pane.
Jsem vrchní důstojník Zhao, ale mým nom d’océan je Dělová koule.
Super přezdívka. Jak jste k ní přišel?
Nemám čas ani chuť vám to sdělovat.
Myslím, že přezdívky mohou být důležitou součástí…
Mým úkolem je vaše bezpečí.
Připravte se pokračovat.
-Tenhle chlap bude problém. -Jo.
Musíme zmizet a dostat se do té kajuty.
A ta je kde?
Nejdřív musíme sestavit profil. Kým budeme, kdyby se nás ptali.
-Dětští duchové. -Možná školní skupina.
Kéž bychom měli stejné teplákovky jako támhleten kriketový tým.
Asi jedou na Dunsborough Cup.
Na jejich oblečení vlastně stojí „vodní pólo“.
Jo. Pořádný tým.
Pokračujte. Jak najdeme stopu?
Ta prodejkyně jízdenek rozdávala klíče, které visely na zdi za ní.
Jeden z těch visících klíčů by stále měl být náš.
Nerozpoznal jsem jejich čísla,
ale pokud byla každá řada paluba každá řada má 39 háčků,
jsou to čísla kajut
v době, kdy jsme se snažili zapsat.
Jen 16 místností, to ujde.
Děkuji za pozornost.
Tím končí shromáždění, zatímco plujeme rychlostí 62 uzlů.
Rozdělte se a pohněte. Mám hlad.
Shortcut je nejrychlejší a nejluxusnější lodí sedmi moří.
Přesně na čas.
Připravte se k zakotvení v Lisabonu za 48 hodin.
Hovořil kapitán. Dobrý den.
Povolení mluvit otevřeně?
Vždycky, Dělová koule. My dva nemusíme mluvit formálně.
Ne, děkuji, kapitáne. Důrazně žádám formální přístup.
Povoluje se. Co máte na srdci?
Podle počtu záchranných vest
jsou na palubě lodi čtyři extra pasažéři.
Co to říkáte? Že máme…
Černé pasažéry.
Největší námořní hřích na mé lodi.
Je tu nějaká možnost, že jste se přepočítal?
Dovolte mi mluvit upřímně a bez váhání.
Ne, vím, že jste se nepřepočítal.
Jste ztělesněním přesnosti a integrity.
Přesně tak. Děkuji, kapitáne.
Má práce je v ohrožení. Cítím, jak se ke mně zdi přibližují.
Když se na tohle přijde, vaše kariéra přežije, ale moje ne.
Musíme ty černé pasažéry najít.
Chci je vidět na prkně!
Kapitáne, to už není legální.
Ani to nebylo nikdy etické.
Metaforicky.
Žádný odpočinek, dokud nebudou ve vazbě.
Udělejte z nich příklad.
TAJEMNÉ BRATRSTVO PANA BENEDIKTA
PODLE ROMÁNU „TAJEMNÉ BRATRSTVO PANA BENEDIKTA“
OD TRENTONA LEE STEWARTA
Povznesený?
Ano, přesně tak.
Myslíš, že budu povznesený, když o sobě dál tvrdíš,
že jsi ukončil Pohotovost?
Globální krizi, za kterou jsi plně zodpovědný?
Přestaňte se přetvařovat a řekněte pravdu.
Ne, to není přetvářka.
Věřím, že iniciátor okamžiku změny
může přijít z nečekaného směru.
Podnícením Pohotovosti…
jsem ji taky…
vyřešil.
O čem to mluvíš?
Jsi pomatený a tvoje ukázka je nesmyslná.
Až do té míry, že je zastřená.
Mně se to docela líbila.
A co představuje ta borůvka?
Ano. Co představuje? Tohle…
Potřebuju chvilku.
-Je toho na mě moc. -Jsi v pořádku?
Jen dýchej.
Nejste žádný hrdina, pane.
A vy nejste jen tak nějaká společnice. Jste bájná Číslo Dva.
To jsem.
Geniální mozek, intuitivní truhlářka.
Tím se nic nemění, vzhledem k tomu, že jste nás unesl.
Unesl? Ne.
Takové slovo pohání cyklus hněvu.
Je tak silné. Maže veškeré odlišnosti.
Na téhle situaci není nic obzvlášť odlišného.
Berte to jako příležitost. Prosím, posaďte se. Dejte si čaj.
Nechci váš čaj.
To chápu.
Ukázali byste našim hostům jejich pokoje,
aby se mohli zabydlet?
Váš bratr. Je to pro mě velká čest. Vskutku.
-Děkuji vám za důvěru. -My vám ale nedůvěřujeme.
-Zasloužíme si ji. -Každý den, každým coulem.
-Tudy. -Tudy.
Musíme odsud vypadnout. Nechci, aby ses tomu snažil přijít na kloub.
Ne. Potřebujeme vědět, co se přesně děje, a pak utečeme.
Počkat. Mám špatný pocit.
Obyčejný, nebo psychický?
Jen takový pocit.
Je ta část tebe, která věděla, že tam někdo je,
stejná část, co sejmula Zaříkávače?
Ta stejná část, která přemýšlí, proč otevírat zámek, když stačí zaklepat?
-Co? -Promiňte, madam.
-Špatný pokoj. -Promiňte, že jsme rušili.
Nebude to fajn bydlet zase společně?
Jo. Už na to nejsem zvyklý. V Boatwrightu máme všichni vlastní pokoje.
Žádní spolubydlící?
Boatwright je o osobním prostoru.
-Na zdravé vzdálenosti. -Vzdálenost je zdravá?
Vybereš si, kdy se chceš spojit.
Takže tuto schopnost, kterou možná máš nebo nemáš,
máš od svých biologických rodičů?
Co se jim stalo?
Sežrali je lední medvědi a klauni.
-Ten zvuk byl hrozný. -Ztěžuješ mi to.
Sbližování je ubohé. Na co ten provaz?
Kontrola rychlosti. Nevěřím všemu, co se mi řekne.
Učila jsem se to celý rok.
-Ha! -„Ha“ co?
Plujeme rychlostí jen 58 uzlů, ne 62, jak říkal kapitán Noland.
Okamžitě přestaňte!
Hrát na této straně lodi je velmi nebezpečné.
Nehrály jsme si. Jen kontrolovaly rychlost.
58 uzlů, pokud vás to zajímá.
Na palubě lodi musejí být všichni nezletilí pod dohledem rodičů.
Kde máte rodiče?
-Ztratili jsme se. -Ztracené děti?
Děti.
Dvě ztracené děti na přední palubě.
Opakuji, dvě ztracené děti na první palubě.
Roberto, to je máma s tátou!
Prosím, připravte se na odjezd.
Vyrážíme již brzy. Hovořil váš kapitán.
-Vítejte na Inverness. -To je dobré.
V Lisabonu máme být dobrých 25 hodin před dětmi.
Dobře.
Zkontroloval jsem zbytek.
-Měla jsem…přinést víc? -Ty za to nemůžeš.
To on.
-Pozoruhodné. -Vzrušující.
-Je to zvláštní. -Znepokojující.
Budeme pokračovat?
Nebo potřebuješ chvilku na rozmyšlenou?
Ráda bych viděla, kudy lidé přicházejí a odcházejí,
tedy východ.
Každý východ je vchod,
když se nad tím zamyslíte.
-Cením si tě. -A já tebe.
A jsme samozřejmě fungující citronový háj.
Meyerovy citróny.
-Kyselé. -Ale ne příliš.
Ahoj.
Tudy.
Podívejte, dávají svým emocím barvy.
Takže se všichni cítí…
-Šťastně. -Šťastně.
Kdo tě stvořil?
Stvořili jsme se navzájem.
Co je to za lidi?
Někteří z vedení Institutu. Jen ti nejlepší.
Ti, kteří jsou otevřeni životu a hloubce, ostatní jsou oddaní lidé z celého světa,
které osobně vybral Dr. Curtain.
Naše komunita je pečlivě organizována.
Pozitivní přístup je naprostou nutností.
-Ahoj, přátelé. -Ahoj, Sebastiane.
Sebastian je z Brazílie.
-Z Brazílie. -Z Brazílie.
Je jedním z prvních, kdo adoptoval filozofii Dr. Curtaina.
To všechno je pravda. Brazílie. Adopce. Všechno.
-Není to skvělé? -Ano.
-Co se to tu děje? -Jak vyvolává…
-Jeho štěstí. -Je to nějaký nevystopovatelný doplněk?
To nevíme, ale je pozoruhodné a pravděpodobně nebezpečné.
Vítejte. Považujte to za své.
Klidně zde využijte všech příležitostí.
Nebo počkejte na vhodnou příležitost.
Mluvíte o toaletě?
To záleží na vás.
Nemůžeme tu zůstat.
Musíme dát vědět Rhondě a Milliganovi.
A dětem.
Jejich obavy jistě brzy povedou k činům.
Už jsem viděl dost.
Využijme příležitosti…
k útěku.
Patnáct, 16, 17, 18.
Myslím, že to pochopil.
Podle vzdálenosti mezi těmito dveřmi
je tahle kajuta větší než ostatní.
To by dávalo smysl, protože budeme všichni společně.
Páni, to je hezké apartmá.
Dobře. Měli bychom se podívat po vodítku.
-Podívám se do košíku s ovocem. -Já do ložnice.
Páni, mapa Oceánie.
Lidi, vodítko. Máte něco?
-Jedna z knih je obráceně. -Cože?
MŮJ OSTROV PARADISO
Vytlačuje to vzduch. Páni.
To nemůže být ono.
Vodítko je tady nahoře. Vypněte ten větrák.
Omlouváme se. Myslím, že tohle je náš pokoj.
Tohle je velmi nepříjemné.
Tvrdí, že hosté, kteří si tento apartmán rezervovali, nikdy nenastoupili.
Jsme na líbánkách, tak nám dali lepší.
Co kdyby sis šel v rychlosti promluvit s tím milým pánem, Dělovou koulí?
-Vyřeší to. -Ne. Zůstaňte. My půjdeme.
-Výborně. Jsme moc unavení. -Počkejte.
Určitě chcete pokoj se stropním větrákem?
Hodně lidem vadí.
Všichni mají rádi stropní větráky.
Když nemůžeš udělat dezert, dones jim sýrový talíř.
To je velmi nóbl.
Ano.
Tato loď je známá svým výběrem pečiva
a čerstvě vyčiněným lososem.
-Jak to, že nemáme cukr? -To je neodpustitelné.
Asi jste tu kvůli těm černým pasažérům, ale nenašel jste je.
Mrzí mě to, kapitáne.
Slyším jejich smích, Dělová koule.
Slyším ty hyeny a jejich vtípky.
Stačí rozervat jen jeden supertanker, a ponesete si to navždy.
Nikdo nezmínil, že mapa kanálu byla zastaralá
kvůli stoleté mlze.
Ta písčina tam neměla být.
Dobrá zpráva.
Navrátil jsem dvě nezletilé děti jejich rodičům.
Zajímavé bylo,
že jedna z nich tvrdila, že loď nepluje plnou rychlostí.
Ne, naše rychlost je v pořádku. Katastrofou je ten cukr.
K tomu ti černí pasažéři a schyluje se k dokonalé bouři.
O ten post nemůžu přijít, Dělová koule. Topím se v dluzích.
To je politováníhodné, ale…
Dříve jsem se snažil ochránit vaše city.
Vrchní důstojník je v těchto situacích často nespravedlivě obětován.
Oba je potřebujeme najít.
Vystupňuju to na situaci Alfa.
A pověř veškerou posádku.
Neměli bychom se tu tak potloukat.
Jsme moc na ráně.
Jako mládě gazely ve stepi.
Přesně tak.
Lidi, o Dělovou kouli jsme se postarali. Nikdo si nemyslí, že jsme černí pasažéři.
-Užijte si jídlo. -Kate má pravdu.
Musíme jíst a ten pár taky.
Až přijdou sem, vplížíme se zpátky a vezmeme vodítko.
Do té doby se snažte splynout.
To je vulgární a dekadentní.
-Sticky. -Hoovesi.
-Amicita vera iluminat! -Amicita vera iluminat!
Sticky 119, jak se vede?
Lidi, tohle je Marcus Hoover.
V Boatwright jsme spolu v pár klubech.
Klubech.
-Jak se vede, Hoovesi? -Skvěle.
Jsem na exkurzi pobřežních větrných farem s mámou.
-A tohle jsou? -Jasně. Promiň.
To jsou Kate, Reynie a Constance.
Hledáme poklad, vědecky založený.
Sbíráme ložiska minerálů, vyhodnocujeme úroveň hladiny vod.
To zní skvěle. Výborně, číslo 119.
-Co znamená těch 119? -Sticky je tak chytrý,
že po něm pojmenují další element.
-Momentálně existuje 118 elementů a… -Rozumíme.
-Je legenda. -Ne, ty jsi legenda.
Seznámím tě s našima. Milujou geologii.
Moc to prožíváš. Zabije nás to.
Ty…přemýšlej.
Tuhle příležitost nemůžu promarnit.
Dobrý večer, Kate Weatherallová.
Taky jsem trochu hrála pólo. Miluju ho.
Taky nás baví.
Proto se jeho hraním živíme.
Super. Tak kdo je brankář?
Bauerová.
Ano. To je moje pozice.
Bráním, aby byly vstřeleny míče do naší sítě.
Teď, když jsme uspokojivě odpověděli na tvou otázku,
vrátíme se k večeři…jako tým.
Takže, Bauerová, mám použít svou hlavní ruku nebo druhou rukou,
když chci střílet do vyšší části branky?
Hlavní ruku. Vždycky.
Tohle je…
Páni. Chviličku.
-To je snadné. -Víš, i malé množství
prášku z červené řepy zvýší průtok krve
-do svalů a maximalizuje… -Přestaňte poukazovat na mou fyzičku.
Když ne teď, tak kdy?
Promiň. Jen mi řekni, kdy odsud vypadneme.
Ať nás tvůj bratr přivedl kvůli čemukoliv, není to dobré.
Já vím. Jen bych rád věděl jak.
Jak dokáže udělat lidi takhle šťastnými?
-Endorfinové posilovače, mikročipy? -Ničeho se neštítí.
Vždycky byl posedlý tím, aby ho lidi měli rádi.
Možná ovládl umění přesvědčování
nebo se tam dostal díky svému charismatu, ale to si nemyslím.
Podle mě je to spíš něco…zdravím.
-Ahoj, lidi. -Sebastian, že ano?
-Ano. -Ano.
Páni, vypadáte úplně jako váš bratr.
-A jste skoro i tak milý. -No…
Musíte být na něj velmi hrdý.
Než jsem potkala Dr. Curtaina, žil jsem v São Paolu.
Byl jsem na pláži.
Měl jsem skvělou práci, přátele, peníze. A přesto…
A přesto jsem byl hluboce nešťastný. Nemohl jsem přijít na to proč.
Pak jsem si přečetl tu knihu.
-Podíval se na video. -Páni.
A teď jsem tady.
Je to zázrak.
Jste v pořádku?
Nic, co nespraví slunce a úsměvy.
Nebo sportovní masáž?
Miluju váš humor.
Pojďte se mnou. Je tu tak krásně.
-Jsme na vlastní túře. Omlouváme se. -Ano.
Rozumím. Jsem nadšený, že se naše cesty zkřížily.
-Sbohem. -Nashle.
Na prospektu jste měli domácí pečivo,
džemy, kompotový bar.
-Všechno to byla lež? -Omlouvám se.
Globální nedostatky zásob vždy ovlivní výletní průmysl jako první,
a v tomto případě…
Je to vážně fascinující,
protože jsem si vždy myslela, že druhá ruka dává větší zdvih.
To zcela mění hru.
Dobrý večer, děvčata.
Rád vás vidím v méně vypjaté situaci.
Vidím, že jste tu zpátky s…
-S našimi bratry. -S našimi bratranci.
Jsme smíšená rodina. Neradi někoho štítkujeme.
Musíte mít báječné rodiče. A kde jsou?
Snědli zkažené krevety.
Zkažené krevety? To je hrůza.
-Dobrý večer. -Zdravím.
Ano. Byli dost rozrušení.
Měly bychom se na ně jít podívat.
Musíme si pospíšit.
Můžou tu být každou chvíli.
Myslím, že máme aspoň 45 minut.
Lodní žetony.
Říká vám něco 37?
Jistě. Je to moje oblíbené číslo.
Ostatní lidi na lodi mě respektují.
Pan Benedikt to sestavil, abychom to vyřešili společně.
Nevyřešíme to, když se budeme hádat.
Musíme respektovat lidskou smrt.
„Pohleďte ke hvězdám.
Dostaňte křídla ke Slunci.“ Podepsán: „Pan Benedict.“
Všechny žetony mají na jedné straně hvězdu.
A každý má dvě čísla.
Pohleďte ke hvězdám.
Když použijeme jižní a západní zeď jako osu X a Y,
můžeme určit body pomocí číselných dvojic na žetonech.
Jako určit kurz na mapě.
Spíš jako před-algebraické grafy, ale jasně.
Jaká je první souřadnice?
Pět, deset.
Tady. Která je další?
Je to tak matoucí, protože…
Tak často to je prostě zábava.
A pak se hádáme.
Hádáme se o ponorných frézách,
fixních routerech, taxonomii nebo o pomerančovém džusu.
Jsem tak zmatený.
Přemýšlím, jestli Kate uprchla, aby našla Benedikta,
nebo se částečně snažila utéct přede mnou.
Pár minut to bude trochu házet.
Mějte pásy zapnuté.
Myslel jsem, že až se znovu setkáme, bude to zase jednoduché.
-Ale není. -Je to těžké.
Je to těžké.
Velký plot.
Tvoje víra ve mě je inspirativní, Číslo Dva, ale nejsem moc dobrý horolezec.
Prostě dělej to, co já. Představ si, že jsi vzteklý vřešťan
a na vrcholku toho plotu je člověk, který ti ukradl chlebovník.
Básnická motivace. To pomůže.
REVOLUCE ŠTĚSTÍ
Čísla jsou silná, pane.
Překonáváme jeden cíl za druhým.
Mám poslat S.Q. k další fázi?
Ne, S.Q. je na procházce. Je to cesta za sebepoznáním.
To musíme respektovat.
Všechno je na dobré cestě.
Elektrický plot?
Můžeš odejít, Marlone.
Výborně.
Elektrický plot.
Kam se poděla svobodná vůle?
„Zvol si štěstí. Zvol si vlastní cestu.“
Je to ochranný plot. Chráníme atmosféru.
Atmosféru? Všechno tady je jedna velká lež.
Snažil jsem se tě kontaktovat.
Snažil jsem se přiznat svůj podíl na tvé bolesti,
-ale ty dokážeš jen… -Nicholasi.
Už jsem to pustil z hlavy.
Poslouchej mě.
Vnímáš mě jako někoho, kým už nejsem.
To je zdrojem velkého neštěstí.
Tento smutek je tvoje volba.
Měníš svoji kadenci a frekvenci.
Smutek je tak izolující.
Proč nepředvedeš něco více uzdravujícího?
Organizované pohyby. Řazení mých tyčí a čípků.
Rozhodni se. Vyber si štěstí.
Už vím, jak to děláš.
Využíváš neurobehaviorálních technik, které spouští chemické reakce v mozku,
které zlepšují náladu.
To je geniální, že?
Geniální? Je to žalostné!
Vytváříš umělý stav štěstí.
Lidem se to líbí.
Je to naprosté odloučení od skutečných emocí.
Kdo jiný z toho bude mít prospěch než ty?
Jsem zklamaný. Je zřejmé, že závidíš.
Ne, já nežárlím.
Mám zlomené srdce.
To nemusíš.
Můžeš být šťastný.
Kozí jogurt a borůvky zítra ke snídani.
Budeš se topit flavonoidy.
Možná tě to otevře novým nápadům.
Co teď?
Které je slunce, kam máme letět?
Dochází nám čas.
Sulfid zinečnatý.
Nejsi tu jediný vědec, Georgi.
Dělová koule, co víš o úvěrech na bydlení?
Nic, pane, ale identifikoval jsem černé pasažéry.
Konečně důvod k oslavě.
Už hnijí v base?
Ještě je nemám ve vazbě, ale lov začal.
Je to souhvězdí.
Jasně, ale které?
„Dostaňte křídla ke Slunci.“ Je to pták? Sluneční pták?
Ne, Apollonův pták.
Apollo byl bůh slunce a jeho pták byl corvus.
To je Souhvězdí Havrana.
To má být pták?
Řekové byli hrozní umělci.
Proč nám ukazoval Apollónova ptáka? Hledáme místo.
Protože železniční stanice v Lisabonu je Santa Apolonia,
což znamená svatý Apollo.
Jsem ferroekinolog. Fanoušek do vlaků.
Je nás hodně.
Vsadím se, že ten klíč použijeme na nádraží.
Skvělá práce, lidi.
A klidně si ze mě utahujte, ale přišli jsme na to společně.
Nikdo si z tebe nebude dělat legraci.
Překlad titulků: Peter Gejdoš